TEM2
PŘEPSANÉ POZNÁMKY Z PŘEDNÁŠEK

Právní rámec terénní archeologie (legislativa)
Maltská konvence – přijata 1992 Radou Evropy
-	archeologické dědictví je základem poznání minulosti lidského světa
-	u nás platí od roku 2000

Památkový zákon – č. 20/1987 Sb. – platný ve znění novel, nejvýznamnější novela 247/1992 Sb.
-	o archeologii je jen několik odstavců

majetkoprávní vztahy
-	archeologické památky patří státu (ne všude je tomu stejně)
-	státem chráněné archeologické lokality se nesmí ničit
-	ten, kdo chce stavět na pozemku s archeologickou památkou, platí výzkum, pokud chce stavbu používat ke komerčním účelům, jinak výzkum platí stát (výzkum tedy platí právnické osoby a podnikající fyzické osoby)

provádění výzkumů
-	mohou jen oprávněné organizace, oprávnění uděluje ministerstvo kultury (komise), garanci má ale AÚ AV ČR
-	oprávněná organizace musí uzavřít dohodu s AÚ – rozsah a podmínky výzkumu
-	povinnost podávat hlášení o výzkumech Archeologickému ústavu
-	památkově chráněné lokality jsou:
-	KP – kulturní památka
-	NKP – národní kulturní památka
-	PR – památková rezervace
-	PZ – památková zóna
-	v případě, že je výzkum v těchto lokalitách, je nutné ještě jedno hlášení Národnímu ústavu památkové péče

druhy oprávněných archeologických institucí
a)	veřejnoprávní – NPÚ, NM, AÚ AV ČR, krajské pobočky NPÚ a univerzity
b)	neveřejnoprávní – obec, kraj, krajská muzea, ústavy NPÚ (placeno z peněz krajů)
c)	soukromé – neziskové organizace – veřejně prospěšné cíle, občanská sdružení a obecně prospěšné společnosti (o.p.s.)
-	rozdíl je v tom, že některé organizace jsou financovány ze státních peněz a jiné z nestátních
-	evidence archeologů od r. 1991
-	dříve byla polovina všech archeologů v AÚ, ten po revoluci zeštíhlil
-	nyní víc archeologů v památkové péči, muzeích a neziskových organizacích
-	2003 – muzea 50% archeologů, památková péče 20%, nejméně univerzity a neziskovky

regionální archeologické komise
-	vznikly spontánně za účelem koordinace prací (nad nimi NPÚ)
-	důležité pro praxi – kdo a co bude “kopat”
-	členové komise jsou z organizací majících oprávnění v daném regionu
-	komise podle krajů (regionů): PRAK, ZRAK...

druhy výzkumů
-	podle různých hledisek
-	podle toho, co výzkum vyvolalo: zájem archeologů (systematický výzkum), někdo jiný (ohrožené lokality) – “záchranný výzkum”
-	destruktivní metody se používají až jako poslední možnost
ohrožené lokality:
a)	zjišťovací výzkum: přesně se stanoví podmínky, udělají se sondy - platí stavitel, který následně dostane od archeologů výsledky a dohodnou se, co dál
b)	následuje předstihový výzkum: vlastní standardní výzkum, po něm se může stavět
c)	záchranný výzkum: když něco selže a už se staví; archeologové mají ze zákona právo zastavit stavbu na 5 dní, i opakovaně
d)	archeologický dohled: když se něco staví, sleduje to archeolog, hlavně liniové stavby

Terénní výzkum
má 3 etapy:
1)	předexkavační etapa
-	přípravná etapa – teoretická, odborná
-	volba otázek, na které by měl terénní výzkum odpovědět (přínos výzkumu) – týká se neohrožených lokalit
-	predikce – odhad, jaké památky na lokalitě jsou – empirickou zkušeností (dlouholetá praxe) až matematickou analýzou (GIS)
-	rešerše dosavadního archeologického poznání = co už o lokalitě víme, nebo o nejbližším okolí nebo mikroregionu – archivy, literatura, psané prameny
-	další informace: geologické vrty (kvůli podloží)
-	zjišťovací výzkum: základní informace o lokalitě, kde se plánuje terénní výzkum, síť malých sond nebo úzký řez sond (=vykope se 1-2% plochy) – přesné informace, eventuelně nedestruktivní archeologie (geofyzika – magnetometr, radar...)
-	určit vzorkování – co odvézt, co nechat in situ, jestli hlínu plavit a pokud ano, tak kolik
-	příklad: z časových důvodů lze vykopat jen polovina plochy, může se zvolit šachovnice
-	peněžní a časový plán – příprava
-	organizační řešení výzkumu: zázemí – sehnat kopáče, brigádníky, nářadí, připravit rozpočet, smlouva s investorem, odpojení všech sítí (je-li výzkum ve městě), zajištění bezpečnosti práce (poučit kopáče) – například nenarušit statiku okolních domů – to by bylo trochu dangerous :)
zajištění specialistů (přírodovědci, statici, geofyzici), zajištění mechanizace (bagry)

-	smlouva s investorem (když se jedná o systematický výzkum, je třeba se domluvit s majitelem pozemku):
smlouva o dílo, investor musí zaplatit a sám se obrátit na archeology
jedná se o čas a peníze
1)	předmět smlouvy – na co se uzavírá smlouva – na předstihový výzkum, kde, z jakého důvodu, co tvoří výzkum, případně terénní výzkum, kdo provádí výzkum, vedení, kopáči (konkrétní údaje)
2)	termín výzkumu – terénní část
3)	cena – hodinová sazba každého pracovníka, Praha: archeolog 500, venkov 350, technik 300, dělníci (studenti) 100 Kč, dále podmínky, jak bude platba probíhat – záloha, penále... (nejdražší výzkum bylo náměstí Republiky – Praha?)
4)	součinnost – podmínky výzkumu (WC, šatny, kancelář, sprcha...), tepelné stavy (zima), zajištění odvozu zeminy (placení bagru, náklaďáku), investor musí poskytnout informace o inženýrských sítích
5)	podpisy – kdo je zodpovědný za výzkum (vedoucí výzkumu) + kdo je zodpovědný za stavbu (vedoucí stavby)
vedení deníku výzkumu, konzultace s právníkem
-	po skončení terénní části se podepisuje předávací protokol – na základě smlouvy byla řádně vykonaná část  předstihového výzkumu – podepisuje investor a archeolog (důležité pro eventuelní soudní vymáhání)

2)	exkavační etapa
-	v ostatních jazycích se běžně používá termín “vykopávky” – excavations, u nás po válce vykopávky zanikají (až pejorativní význam) – terénní destruktivní výzkum, “výzkum”, Kuna: “výkop”, Vařeka: “odkryv”, rehabilitace vykopávek
-	“terénní výzkum odkryvem”
-	analýza – vědecká – základní empirická složka archeologie
-	fyzický, destruktivní rozklad
-	nejnižší jednotky – stratigrafické entity (Neustupný) – skládají stratigrafie, např. vrstvy, hroby...; všechny archeologické situace jsou stratifikovány
-	archeologická transformace – proces archeologizace = proces formování archeologických pramenů
-	geologie – 2 procesy stratifikace (vytváření vrstev) – eroze, akumulace, v archeologii je to stejné
-	negativní stopy: vyhloubení, výkop, odebírání
-	pozitivní stopy: nasypání, hromadění
-	kulturní souvrství – tvořené lidmi, ukládání (zároveň porušujeme výkopy)
-	čím více lidí bylo na malém místě, tím složitější je vzniklá stratigrafie – např. města (středověk, antika)
-	intruze: starší nálezy druhotně v mladší vrstvě vzniklé nějakým pozdějším zásahem

stratigrafická pravidla
-	archeologické lokality tvořeny sledem vrstev, ta, co je nahoře, je mladší – zkoumání v opačném směru, než byly vrstvy ukládány, horní vrstva je nejstarší stratigraficky (ne chronologicky)
-	inverzní stratigrafie v případě akumulací
SUPERPOZICE
-	základní objekty mohou být různě staré
-	začneme kopat nejmladší = ten, který porušil ostatní
-	datace objektu, vrstvy podle nejmladšího nálezu
-	v 70. letech 20. stol. – archeolog Harris (Velká Británie) – nová převratná pravidla
-	principy archeologické stratigrafie:
1)	pravidlo primární horizontality = každá vrstva měla tendenci kopírovat původní terén
2)	pravidlo primární kontinuity = každá vrstva má přirozené zakončení – pokud není porušena výkopem
3)	pravidlo stratigrafické následnosti – určuje stratigrafický kontext každé vrstvy – nejmladší a nejstarší
4)	komplikované stratigrafické vrstvy lze znázornit diagramem – Harrisův diagram, Harrisova matice – kompletně znázorňují stratigrafické vztahy vrstev
- složitá stratigrafie – matematická seriace – počítačový program
-	stratigrafické jednotky (kontext) jsou str. vrstvy (uloženiny) a plochy oddělující vrstvy (např. jáma)
1)	vrstvy, objekty (pro pravěk – jakákoliv jáma), zdi, hroby
2)	- vrstvy
-	výkopy (jakákoliv jáma, např. příkop, kůlová jáma, koleje od vozů) = plocha
-	styková plocha (např. spára mezi obvodovou zdí a příčkou, povrch aktivit, otisky po dlažbě)
-	konstrukce (pec, stěna) = samostatná část stavebního prostředí (stav. prostředí = to, co si člověk sám buduje – dům, hrad, kostel - buildonviroment) – obvodová zeď, příčka, pilíř – samostatné části stavebního prostředí
-	hrob – několik stratigrafických jednotek, ale zcela specifická situace = 1 stratigrafická jednotka
vlastnosti stratigrafických jednotek:
-	tradiční popis bez formuláře, jen slovní popis
-	dnes (už asi 20 let) od pedologů převzatý systém formuláře – “formulářová archeologie”
-	spodní hranice – přechod vrstvy k další (jasná, ostrá, prolínání, pozvolná, rozpitá) – podle hesláře
-	způsob odebírání – špachtle, krumpáč, prosívání, proplavení, škrabka

metody odkryvu
-	v zahraničí učebnice archeologie a odkryvu, v češtině není nic
1)	na lokalitě zvolit její část, která bude předmětem odkryvu = vymezit polygony – 3 základní skupiny:
a)	plochy (50 x 50 m, 10 x 10 m) – velké, u velkých výzkumů
b)	sonda – provádí se všude – pravidelná síť, nebo vybraná místa, označení číselnou řadou (i terénní akce má své číslo: KAR 05/1)
c)	sektor – detailní odkryv, v rámci sond
-	prostorová distribuce artefaktů (koncentrace)
2)	a) 	plošný odkryv – ideální stav, když se vykope celá ohrožená část – velmi finančně, časově i kapacitně 
náročné, musí se rezignovat na ostatní kopání okolo (strategie, taktika výzkumu) – téměř kompletně vykopaná lokalita – 80-100 procent odkryto
b)	síť menších sond, 1 velká sonda – jen část, levnější, méně časově náročné, dřív výsledky – např. šachovnice (síť) – odkryto třeba 50 nebo 20 procent; celkový, ale fragmentární pohled, zbyde nějaký čas na ostatní lokality
c)	síť drobných sond v malém množství, řezy, žádné plošné informace – 1. informace o lokalitě
-	všechny postupy lze kombinovat  v rámci jedné lokality
-	záchranný výzkum – plošný odkryv + často kombinace se sondami – např. plošně se odkryje 50 procent, zbytek se ovzorkuje
-	neohrožená lokalita – např. vykope se pás, ostatní se zachová pro další archeology, nebo síť kontrolních bloků, které se vykopou, nebo sonda na základě letecké prospekce, geofyziky, nebo zadaná náhodně člověkem nebo počítačem
-	polygony – vytyčené provázky, jehlami

odkryv
-	od nejmladší vrstvy až na podloží po stratigrafických jednotkách, nejprve se vybere výplň příkopu
-	v nejasných případech je možné udělat řez, nálezy z řezu se šoupnou do jednoho sáčku
-	kromě kopání po přirozených vrstvách je v obtížných případech možné použít i kopání po mechanických vrstvách, např. po 5 nebo 10 cm – když není možné rozeznat přirozené vrstvy = smíchají se nálezy z jednotlivých vrstev :(
volba nářadí k odkryvu
-	v Čechách je prostě totálním hitem MOTYČKA
-	v Anglii taková špachtle vypadá jak zednická s trojúhelníkovou špičkou
-	lopata, nůž, štětec – štětec na tvrdé věci
-	jemnější metoda – plavení na sítech, plavení na plavící lince – vzorkování – např. 1 kýbl z 1 vrstvy
-	Čechy krumpáč, Morava rýč (na horší práci)

nálezy
-	do košíčků + cedulka s číslem vrstvy
-	sáček – číslo stratigrafické jednotky – pětimístné
-	číslo vrstvy zapíchnuté ve vrstvě
-	uložení: uhlíky zabalit do staniolu
-	zajímavé celky se vyjímají in situ – např. hrob – vyříznout celý a odvézt do laborky – technicky náročné, ale v zahraničí běžné

dokumentace
-	psaná, obrazová – plány, fotky, filmový záznam
-	deník výzkumů
-	dokumentace v ploše a řezu – půdorys + alespoň 2 řezy
-	běžně se vykope polovina objektu pro řez, u velkých objektů – např. jam – 2 čtvrtiny objektu (“koláč”)
-	od 60. let 20. stol. jednotlivé deskriptivní systémy, popisy, formuláře
-	terénní deník: zakládá se do archivu, jeho význam upadá, píše se tam docházka pracovníků, počasí, dříve se do něj zapisovaly i nálezy, u starých výzkumů je to často jediná dokumentace; dnes stavební deník – doklad pro investora
-	kresebná dokumentace: měřítko 1:20 – půdorysy, profily, řezy, 1:10 kostry; milimetrový papír, kompletní situace (dlažba, destrukce zdiva) – skládací síť, např. 1 x 1 metr, provázky – už v kresbách je interpretace; výškopis – absolutní nadmořská výška; polohopis – rozložení objektů, sond – geografická firma
-	skrytá plocha zaměřená jako celek, plošně se zaměřují jen jednotlivé objekty – ne sondy, sektory nebo síť sond
-	snímek – sever, číslo objektu, měřítko
-	formuláře – vyplňují se v terénu
-	vrstvy – uloženiny, zeminy, 2 základní skupiny: soudržné (hlíny, jíly = konzistentní), nesoudržné (?? – určitě to budou písky, štěrky atd.)
-	možné i kombinace – písčitá hlína, jílovitý štěrk
-	někdy je vrstva tvořena jen střepy – např. odpadiště keramické dílny / nebo uhlíky – spálený dům (prostě jen artefakty nebo ekofakty)

popis vrstev ve formuláři:
1)	barva – tón (světlá, tmavá, střední), odstín, vlastní barva
2)	konzistence u soudržných (kašovitá, kyprá, tuhá, pevná), ulehlost u nesoudržných – ulehlá, středně ulehlá...
3)	hlavní složka – nadpoloviční složka zeminy (hlína, jíl, písek, štěrk), někdo uvádí procenta – lze zjistit až v laborce, písčitá hlína, zahliněný písek apod. 
4)	příměsi – uhlíky, částice jílu (nahodile, četně)
5)	mocnost – jak je vrstva silná
6)	sklon povrchu – rovný, skloněný k jihu.... maximální a minimální nadmořská výška
7)	spodní hranice – jak je vrstva ukončena – nerozeznatelně, prolíná se, ostrá hranice...
8)	způsob odebírání vrstva – špachtle,  buldozer
9)	počasí – světlo ovlivňuje popis; prašno, sucho, horko, mráz
10)	někdy i kdo vrstvu kopal (kdo vrstvu popisoval)
11)	nálezy, vzorky – keramika, odebírání vzorků – na fosfát. analýzu apod.
12)	kdo vyplnil formulář
13)	kdo zapsal do databáze
+ dílčí stratigrafická matice (vztahy k okolním vrstvám), vše podle manuálu a hesláře (do formuláře)

3)	postexkavační etapa
-	časově náročnější, než vlastní kopání – záleží, jak nálezově bohatá je lokalita
-	trvá průměrně 6 měsíců, některé výsledky nezpracovávají archeologové, kteří kopali, a předávají je dalším
-	nálezová zpráva: nahrazení zničené primární terénní dokumentace
-	publikace – vždy by měla být, ale často není :)

a)	zpracování terénní dokumentace (fotky, řezy, plány)
-	kresebná dokumentace – řezy, plány – překreslení na pauzáky tuší nebo rovnou digitalizace
-	primární terénní dokumentace se archivuje zvlášť
-	třídění fotografií – problém digitálních fotek je uchování i digitální archivace obecně (to si nemyslím, ale musí být schopný archivář – pozn. přepisovatele poznámek) – některé archivy už zanikly, ČB foto vydrží 100 let, i diáky, to, co je napsané na papíře, vydrží mnohem déle
-	geodetické zaměření
-	popisy vrstev do databáze, terénní deník se archivuje

b)	základní zpracování nálezů (střepy...)
-	mytí, konzervování, lepení, popisování, kreslení, focení nálezů
-	vytvoření stratigrafických matic – pro vztahy stratigrafických jednotek ke všem ostatním (v počítačovém programu, Harris)
-	dojít k interpretaci, základní časové zařazení nálezů, horizontů
-	nálezová zpráva by měla vždy minimálně obsahovat:
1)	veškerá setříděná dokumentace – fotky, plány
2)	geodetické zaměření a celkový plán
3)	seznam nálezů (podle sáčků)
+ přírodní prostředí (srážky, teplota, podloží, vítr, půda...), rešerše dosavadních poznání (minulé výzkumy, blízkost jiných památek, písemné prameny), slovní popis terénních zjištění, podrobný popis nálezů + záverečná interpretace

-	čím déle od exkavace probíhá postexkavační fáze, tím méně si přesně pamatujeme
-	čím déle od exkavace je vydaná publikace, tím víc ztrácí smysl – otázky archeologie se mění a řeší se už jiné
-	systém Archiv – hlášení o akcích, evidence archeologických akcí (jen v Čechách)
-	archeologická akce = odehrává se v čase na prostoru, udávají se za 1 kalendářní rok, určení polygonu souřadnicemi
-	komponenty v rámci archeologické akce
-	určení kultury
-	aktivita odehrávající se na komponentě – nadmořská výška se odečte z vrstevnic

-	systém SAS – Státní archeologický seznam – celé území ČR, evidence ÚAN – území s arch. nálezy
-	ÚAN1 – s nálezy, lokalita, kde se něco našlo a určitě tam něco je
-	ÚAN2 – území bez nálezů, ale s jistotou předpokládáme, že tam budou (tvrziště, jádro středověkého města) – ale nebyl tam výzkum
-	ÚAN3 – ochranná zóna, může tam teoreticky něco být (skoro celá ČR)
-	ÚAN4 – území, kde určitě nic není (metro, lomy)
-	určeno jen někomu, tajně střežené
-	Výzkumy v Čechách – publikace všech výzkumů (vyjetá databáze)
-	Přehled výzkumů – to samé, ale na Moravě, v podobě krátkých článků

Archeologické lokality
1)	kulturní souvrství chybí, nebo je značně narušeno
-	mezi dnešním terénem a podložím je např. ornice, nadloží nezachováno, maximálně zahloubené objekty v podloží
-	lokality na dlouhodobě využívaných zemědělských půdách
-	např. pravěká nebo raně středověká sídliště
-	většina zkoumaných lokalit v Evropě
-	odkryv začíná až od úrovně podloží
-	k dispozici jsou jen zahloubené objekty do podloží, chybí vrstvy
-	jen 4% archeologických objektů se zachová v podloží
-	podloží = úroveň neolitu, pod podložím je paleolit
-	podloží = geologické podloží, např. spraš, sterilní zemina nebo hornina
-	svahy, nivy – přemístění podloží, komplikovaná situace
-	hluboká orba zničila žárové hroby z mladší a pozdní doby bronzové, zůstanou maximálně jen dna
-	sídlištní jáma – nejběžnější pojem, amorfní tvary, nevíme, co znamenají, objevují se od neolitu do vrcholného středověku; ml. doba bronzová – Kněževes – 3.000 jam, neznáme jejich funkci, ve 14.-15. století jámy najednou už nejsou
-	těžební jámy na hlínu?? – jsou ale i v písku
-	odpadní jámy?? – často se v nich nenašlo vůbec nic
-	sloupové kůlové jámy – konstrukce staveb – domy, hospodářské stavby
-	kůly – špičaté dno (20 cm), sloupy – větší dno (max. 80 cm), čtverhranné jámy = pochodový římský tábor; půlkruhové = půlky kuláčů
-	zásobní jámy – celý pravěk až raný středověk (slovanské obilnice), max. 2-3 metry, úzké hrdlo, dole se rozšiřují; úzká hloubka i tvary; často pravidelný tvar
-	uskladnění – nejčastěji obilí (=obilnice), někde skladovací areály
-	odpadní jámy – rovné stěny, kruhový půdorys, jednorázově zasypané, zemřelí lidé i zvířata, zbytky domů...
-	zahloubené stavby – zemnice, polozemnice, čtvercový a obdélníkový půdorys; v pravěku žádná otopná zařízení – neví se, jestli jde o obytný dům nebo sklepy, sklady; “chaty” – zahloubené stavby
-	výrobní objekty – pyrotechnologické aktivity, pece, ohniště, zahřívačky – výrobní areál nebo rozptýleně, propálené stěny jam
-	lineární útvary – žlaby, indikující ohrazení; doklady cest – např. laténské cesty – vyježděné koleje až do podloží

-	problém je datování všech těchto objektů – jak a kdy se nálezy dostaly do objektů – samovolně, najednou, hlína se střepy z jiné kultury...
-	datace nálezů z výplně jam je velmi problematická
-	nepoškozená sídliště – zachovaná stratigrafie v nadloží (např. Hostivař – ml. doba bronzová)
-	skrývka ornice, čtvercová síť 5x5 metrů – v nich síť 1x1 metr, proplavení vzorků hlíny, archeobotanické analýzy + výkop mimo sídliště (off-site) - 3 velké pece, domy, zásobní jámy, odpadní jámy, analýzy kostí, malokologie – měkkýši, šlechtěný druh vinné révy?
-	Záběhlice – výzkum – šachovnicová síť
-	Olomouc – Slavonín, římský pochodový tábor (nejsevernější od Dunaje)
-	pravěké sídliště – černé objekty v černých vrstvách, maximálně žluté podloží

-	středověké lokality – města (pravěk + raně středověká sídliště – vše ze dřeva, málo barevné)
-	barevné – odlišitelné
-	Litoměřice – Dánský vrch, původně přemyslovské hradiště..... – čtvercová síť s kontrolními bloky
-	Přeštice – šachovnicová síť
-	zemnice (zahloubená stavba) = dřevěné suterény nadzemních staveb (13 stol.)

Doklady výrobních aktivit
indicie: 
1) Výrobní objekty a zařízení
a)	zahloubené objekty
b)	nadzemní situace
-	pece, vyhřívačky, výhně
2)	Kombinace výrobních zařízení a vyráběných artefaktů nebo jejich polotovarů – např. pece obsahující vsádku (keramika)
3)	Kumulace polotovarů nebo výrobního odpadu
-	dílna indikovaná polotovary (např. kostěné polotovary)
-	kumulace strusek, slitků kovů
-	výrobní odpad – střepiště (nepovedené keramické výrobky)

-	předpecní jáma – spojená s pecí tunelem, sloužila k manipulaci v peci (přikládání, dávání vsádky)
-	při výzkumu výrobních objektů jsou důležité řezy (např. pece)